Натиснувши "Прийміть усі файли cookie", ви погоджуєтесь із зберіганням файлів cookie на своєму пристрої для покращення навігації на сайті, аналізу використання сайту та допомоги в наших маркетингових зусиллях. Перегляньте нашу Політику конфіденційностідля отримання додаткової інформації.
Безкоштовні заняття у Варшаві для українських дітей з особливостями розвитку
«Здебільшого батьки не знають, як правильно оформити в Польщі інвалідність, документи для терапії та навчання. Мами дітей розгублені, їм потрібна підтримка, і ми готові її надати»
Виховувати дитину з особливостями розвитку — це завжди непросто, особливо коли ти в чужій країні та не маєш інформації. Пропонуємо список організацій, які проводять заняття для особливих діток та їхніх батьків.
Дві мови спілкування та навчання — це виклик чи додаткові можливості?
«Після початку війни рекордна кількість українських дітей з інвалідністю приїхала до Польщі. І ми стикнулися з проблемою, що здебільшого батьки не знають, як правильно оформити тут інвалідність, документи для здобуття освіти, терапії та реабілітації. Мами дітей розгублені, їм потрібна підтримка, і ми готові її надати на постійній основі. Всі наші зустрічі — це відповіді на конкретні запитання конкретних людей, розбір ситуації та практичні поради. Також ми проводимо заходи для діток і створюємо атмосферу, в якій мама особливої дитини може видихнути та розслабитися», — розповідає засновниця фундації DAR ( Diagnoza Akceptacja Rozwój) Дар‘я Харкова.
В DAR проводять безкоштовні заходи для дітей-мігрантів та їхніх батьків.
Так, у неділю 10 грудня об 11:00 тут відбудеться безкоштовний онлайн вебінар для батьків «Двомовна дитина в польській освітній системі. Виклик для дитини чи додаткові можливості».
На вебінарі будуть говорити про етапи розвитку дитини в двомовному середовищі, пояснять, чи затримує друга мова розвиток мовлення, що є нормою, а коли час звернутися до спеціаліста та дадуть відповіді на запитання батьків. Участь у вебінарі вільна.
Запис за номером телефону або в телеграмі +48 795 221 959. При реєстрації важливо описати свою проблему та вік дитини, щоб спеціаліст міг підготуватися і потім приділити вашій темі увагу. Проводить вебінар засновниця фундації, корекційний педагог Дар‘я Харкова, яка вже понад сім років займається проблемою дітей-мігрантів у польському середовищі.
Також в грудні в фундації DAR пройде офлайн зустріч для батьків дітей з аутизмом, на якій батькам розкажуть, як оформити інвалідність та виплати в Польщі, вибрати школу чи садок для особливої дитини, а також дадуть відповіді на питання щодо розвитку та навчання. Такі зустрічі проводяться раз на кілька місяців, записатися та стежити за анонсами можна у телеграм-групі @ras_warsaw
Фото: Shutterstock
Від аутизму немає ліків, але є терапія
Цикл безкоштовних занять для дітей 3-6 років зі спектром аутизму в листопаді розпочала фундація Synapsis на вулиці Ondraszka 3 в Варшаві.
Записатися можна, написавши листа на електронну пошту pomocdlaukrainy@synapsis.org.pl
Фундація також займається консультацією батьків, людей, що приймають у себе вдома біженців з РАС, а також екстреною психологічною допомогою, вирішенням питання з документами та офіційними організаціями.
Поки дитина займається, мама відпочиває
В SOS WIOSKI DZIECIECE під Варшавою на постійній основі проводять терапію та реабілітаційні заняття для дітей зі статусом UKR.
Безкоштовно тут можна отримати комплексну психологічну, логопедичну, терапевтичну допомогу та додаткову підтримуючу терапію для дітей та підлітків. Цей великій центр розташований в мальовничій лісній зоні та має чудових україномовних спеціалістів. Поки дитина займається, мама може випити кави, відпочити або попрацювати з ноутбуком. Ознайомитися з діяльністю Центра та записатися на візіт можна на сайті https://wioskisos.org/centrum-sos-laski
Терапія мистецтвом та песиками
Терапевтичний дитячий садок ABATEAM на ul. Korotyńskiego 26A розпочинає безкоштовні заняття для дітей з особливостями розвитку. Для того, щоб відвідувати заняття з 13.00 до 16.00 п’ять разів на тиждень потрібно мати посвідку про інвалідність (orzeczenie o potrzebie kształcenia specjalnego та orzeczenie o niepełnosprawności). Пропозиція адресована дітям з 2,5 до 9 років. Діти беруть участь в індивідуальних заняттях з психологом, дефектологом, логопедом та фізіотерапевтом. Додатково можуть проводитись терапія з песиками, ритмічні на музичні ігри, казкотерапія, робототехніка тощо.
Нагадуємо, що одноразово скористатися програмою “15 годин терапії для дітей з інвалідністю з України” можна також в реабілітаційному центрі Olinek на вулиці Bobrowiecka 9. Деталі тут: www.olinek.com.pl
Журналістка, PR-спеціалістка. Мама маленького генія з аутизмом та засновниця клубу для мам «PAC-прекрасні зустрічі у Варшаві». Веде блог та ТГ-групу, де допомагає мамам особливих діток разом зі спеціалістами. Родом з Білорусі. В студентські роки приїхала на практику до Києва — і залишилася працювати в Україні. Працювала у щоденних виданнях «Газета по-київськи», «Вечірні вісті», «Сьогодні». Була автором статей для порталу оператора бізнес-процесів, де вела рубрику про інвестиційну привабливість України. Має досвід роботи smm-менеджером і маркетологом у девелоперській компанії. Вийшла заміж на телепроєкті «Давай одружимося», коли виконувала редакційне завдання. Любить людей та вважає, що історія кожного унікальна. Обожнює репортажі та живе спілкування.
Підтримайте Sestry
Навіть маленький внесок у справжню журналістку допомагає зміцнити демократію. Долучайся, і разом ми розкажемо світу надихаючі історії людей, які боряться за свободу!
Місцями починаються у грудні, охоплюючи період Нового року та Різдва. Період після свят і аж до кінця лютого — це сезон найвищих знижок та найвигідніших покупок. Тиждень після Різдва (з 27 грудня) традиційно є гарячим у магазинах.
Знижки діють насамперед на більшість товарів з колекції осінь-зима і досягають 50%-70% у магазинах Decathlon, Lacoste, Reebok, New Balance, Top Secret, Stradivarius, Wittchen, W.KRUK, Wojas. Щотижня після Різдва знижки будуть збільшуватись, а також додаватимуться нові товари.
2. Літні розпродажі
Починаються третього тижня червня або на другого тижня липня, коли магазини продають одяг, косметику та аксесуари весняно-літнього сезону і плавно перетікають в осінній міжсезонний розпродаж до початку жовтня. Це ідеальний час для покупки літніх речей, яскравих валіз для подорожей та парфумів.
На початку розпродажів знижки невеликі — 20-30%, але нормальний асортимент. В кінці сезону річ можна купити за смішну ціну, але обирати доведеться з того, що лишилось. Найкращий вибір зазвичай у четвер.
Зимові та літні розпродажі вважаються найвигіднішими. Так у масмаркеті на кшталт H&M, Zara, Mohito, Sinsay, Mango, House, Cropp, Bershka, Stradivarius, Pull&Bear та Oysho можуть доходити до реальних 70%.
Іноді онлайн розпродажі починаються раніше, ніж у магазинах.
Мінус такого шопінгу — речі переважно зі старих колекцій, а щоб знайти потрібний розмір, доведеться попотіти.
3. Міжсезонні розпродажі
Зазвичай стартують у середині березня і досягають апогею в травні. Найбільших знижок на весняні колекції варто очікувати ближче до Великодня. Осінні розпродажі — це листопад.
4. Дні шопінгового божевілля: Black Friday та Cyber Monday
Крім класичних сезонних та міжсезонних розпродажів, гарно зекономити можна в окремі дні великих знижок — Чорну п'ятницю та Кіберпонеділок.
Black Friday у 2024 році буде 29 листопада
Спочатку це було типове американське свято шопінгу. Однак останнім часом завдяки інтернет-магазинам воно стало подією міжнародного масштабу. Зазвичай Чорна п'ятниця вважається початком сезону святкових покупок. Часто Чорна п'ятниця плавно перетікає в Чорні вихідні або навіть у Чорний тиждень — кожен магазин тут вирішує сам.
Cyber Monday у 2024 році — 2 грудня
Кіберпонеділок теж починався як американське свято, яке відзначається першого понеділка після Thanksgiving day. Це час онлайн-розпродажів та грандіозних знижок, і він є одним із найжвавіших днів торгівлі для інтернет-магазинів.
Вважається, що цей день було вигадано спеціально для офісних працівників. А причиною такого рішення стали маркетингові дослідження кількох років, які показали сплеск інтернет-продажів першого понеділка після Thanksgiving Day. Цього дня американці поверталися на роботу після тривалого відпочинку і могли за допомогою інтернету здійснити необхідні покупки з великими знижками напередодні наступних різдвяних та новорічних свят. Незабаром власники магазинів стали заманювати клієнтів по понеділках на початку грудня своїми вигідними пропозиціями.
Найбільше та вражаюче поле вересу в Польщі (майже 400 гектарів) знаходиться за 50 км від Варшави у селі Мостувка. Нескінченні чагарники рожевих відтінків йдуть за обрій, створюючи вражаючу панораму. А ось історія цього місця сумна, адже поле з'явилося внаслідок пожежі 1993 року. Вогонь тоді знищив більшу частину лісів, на місці якого через кілька років з'явився верес.
Дістатися сюди нескладно: якщо їхати автівкою з Варшави трасою S8 у напрямку Білостока, то від вузла Мостувка слід рухатися дорогою серед лісу. А якщо їхати електричкою, то вересове поле починається вже за 300 метрів від залізничної станції.
На території Кампіноського національного парку в районі природного заповідника Cyganka знаходиться wrzosowisko Niepust. Пустка пристає до болотистої долини, яка заросла високими травами і рідкісними видами рослин. Поряд з ним знаходяться дюни Boru Niepustowego — одні з найбільших і найкраще збережених внутрішніх дюн в Європі. Серед вересу — піщані галявини, де можна відпочити. Краєвиди зачаровують буянням фарбі ароматів.
У Кампіноському парку мешкає безліч видів тварин — можна зустріти лося, лисицю чи кабана. Найкраще добиратися сюди від станції метро Młociny, де потрібно сісти на автобус №708 та доїхати до кінцевої Skibińskiego. Звідси і починається один з екскурсійних маршрутів парком.
Wrzosowiska Kłomińskie розташовані у Західній Померанії, між містами Borne Sulinowo та Kłomino, у заповіднику Diabelskie Pustacie на місці колишнього військового полігону. На території заповідника багато мальовничих стежок для прогулянок. Тут можна піднятися на дерев'яну оглядову вежу, з якої відкривається панорама на барвисту вересову пустку.
Заповідник в Okonku Великопольського воєводства займає площу близько 204 гектарів, бо побудований на місці покинутого військового полігону радянських часів. Сьогодні на території, що охороняється, поляки намагаються зберегти комплекс пусток і піщаних лугів. На території заповідника в Оконці прокладено пішохідні стежки, є велосипедні маршрути та оглядовий майданчик. Безпечно гуляти можна тільки спеціально визначеними стежками, щоб не провалитися в болото.
До Wrzosowisko в Orzechowie можна дістатися автобусами з Острова Любельського, Любартова, Ленчни. Найближчі залізничні станції — у Любартові та Любліні. Тут не так багатолюдно, як на інших локаціях, але так само красиво. Приємним бонусом буде те, що в околицях можна купити якісну фермерську продукцію власного виробництва. І взагалі цей регіон рекомендований для відвідування тим, хто воліє дізнатися, як живуть у невеликих польских містечках.
Через проблеми у житловому секторі та навантаження на систему соцзабезпечення у 2024 році норвезький уряд запровадив низку нововведень, метою яких є зменшення потоку українських біженців. Одна з таких новацій — повна заборона на поїздки в Україну. Які умови життя передбачає тимчасовий захист в одній з найдорожчих скандинавських країн, Sestry спитали в українських біженок. Які попри мовний бар'єр зуміли знайти собі в Норвегії роботу за фахом і розповіли про мінуси й плюси перебування в Норвегії.
Обирати житло і навіть місто біженці не можуть
Катерина Чижик з Києва приїхала до Норвегії разом з трирічним сином у березні 2022 року. Живе в місті Порсгрунн у двох годинах їзди від Осло.
Катерина Чижик більше 2-х років живе у Норвегії
— Приїзд до Норвегії біженцем — це свого роду лотерея. Ніхто не може знати напевно, що на нього чекає, — розповідає вона. — Зараз усі новоприбулі українці проходять через Роде — табір для біженців (flyktninger råde). У центрі намети з двоярусними ліжками, де люди зазвичай проводять до десяти днів — поки їх не зареєструють і не розселять далі.
Але ми з сином до Роде не потрапили: на момент нашого прибуття в Норвегії було ще кілька місць реєстрації українців, і нас зареєстрували прямо в аеропорту, після чого направили до мутаку — гуртожитоку. Вони бувають різними, але у нашому випадку це був типовий гуртожиток із загальними туалетом та кухнею на поверсі. Перші кілька днів ми жили в кімнаті на десять людей, потім нас переселили в окрему кімнату, бо я була з дитиною.
У мутаку нас годували тричі на день, харчування було дуже добрим — і м'ясо, і червона риба. Кажуть, у Роде з цим було складніше, бо вся їжа була надто гострою.
До речі, перший потік українських біженців був шокований, коли після прибуття їх роздягли, видали всім однаковий одяг, а всі речі забрали на перевірку та переморозку. Такі правила тут звикли застосовувати до біженців з інших країн. Зараз щодо українців їх вже не застосовують.
Табір у Роде. Фото: Вернер Ювік
Що стосується перебування в нашому мутаку, то його затьмарив спалах ротавірусу. Заразилися майже всі. Із загальним туалетом на коридорі це було ще те випробування. Найчастіше люди живуть у мутаку близько двох місяців, але ми з сином затрималися на сім.
Тут люди не шукають житло самі, його шукає держава
Якщо це родина з дітьми, найчастіше дають квартири, а якщо людина одна, це може бути кімната у великій квартирі, яку ділять кілька біженців. Це вже постійне житло, яке людина орендує сама. Вибирати місто чи комуну біженці не можуть — поселять там, де буде місце.
Ми із сином отримали квартиру у напівпідвалі приватного будинку. Це окреме від сусідів житло із цілком пристойними умовами. У квартирі навіть були меблі, що для Норвегії рідкість — переважно квартири здаються порожніми.
Школа для українців, в якій платять зарплату
При поселенні місцевий муніципалітет дає 2-3 тисячі крон (200-300 доларів) на облаштування та купівлю речей першої необхідності. Поки жили в мутаку, нам давали 550 крон (близько 55 доларів) раз на два тижні. У Норвегії цих грошей вистачить бодай на один похід до магазину, але оскільки нас годували, цієї суми було достатньо.
Коли переїжджаєш у своє житло, ці виплати припиняються. Замість них, якщо людина не працює, вона може оформити соціальну допомогу у розмірі 6500 крон (650 доларів) на дорослого на місяць (на дитину менше). Окремо можна податись на спеціальну програму допомоги з орендою житла, де порахують твій дохід і доплатять суму, якої бракує для оренди.
Катерина Чижик серед фьордів
Після переселення в постійне житло українці мають два варіанти: шукати роботу або йти на спеціальну інтеграційну програму (що і робить більшість біженців).
— В інтеграційній школі навчають і норвезької мови, і нюансів життя в Норвегії, — пояснює Катерина.
Ті, хто ходять до школи, отримують зарплату — 17 тисяч крон (1700 доларів) на місяць
Соціальні виплати скасовуються. Для тих, хто ходив до школи у 2022 році, навчання тривало рік. Для новоприбулих вже менше — від трьох місяців до пів року, залежно від комуни.
Якщо за час навчання у школі ти не працевлаштувався, то після її закінчення можна знову перейти на соціальні виплати. Але передбачається, що після інтеграційної школи людина має знайти роботу чи хоча б робочу практику. Суть останньої в тому, що певний час ти працюєш безкоштовно (але за тобою зберігаються соціальні виплати), набуваєш досвіду, а працедавець отримує безкоштовного працівника.
Манікюр у Норвегії українкам не по кишені
Нормальна зарплата за норвезькими мірками — це 3-4 тисячі доларів на місяць. На ці гроші можна гідно жити, але за умови, що в сім'ї працюють обидва партнери. Тут не прийнято, щоб, наприклад, чоловік працював, а дружина сиділа вдома.
В Україні я була майстром манікюру, тож практику знайшла саме у цій сфері. Працювати почала ще до інтеграційної школи, коли мешкала в мутаку. Містом пішли чутки, що я роблю дівчаткам манікюр, і на мене вийшла норвежка — власниця салону краси, яка шукала саме українську майстриню (до цього в неї вже працювала українка і клієнти були задоволені сервісом).
Працюючи в неї неповну зміну, я заробляла близько п'яти тисяч крон (500 доларів) на місяць, що для Норвегії — копійки. Умови роботи були невигідними: мені платили не за клієнтів, а за відпрацьовані години. Виходило, що більше роботи я виконувала, то менше за неї отримувала.
І коли господарка салону запропонувала повний робочий день, я порахувала, що зарплати не вистачить навіть на оплату оренди й звільнилася. І після інтеграційної школи знайшла робочу практику вже в іншому салоні, де умови кращі. Практику пройшла і зараз чекаю вже на підписання контракту.
Норвежці дуже підтримували українців від початку війни у 2022 році. Фото: Shutterstock
За словами Катерини, українок серед її клієнток небагато:
— Більшість наших дівчат не можуть дозволити собі манікюр у норвезьких салонах краси. Наприклад, у моєму першому салоні покриття шелаком коштувало 800 крон (80 доларів), а нарощування нігтів — від 1200 крон (120 доларів). Тому клієнтки салонів краси — здебільшого норвежки, для яких такі ціни прийнятні.
Не можу сказати, що добре знаю норвезьку, але моя робота і не вимагає високого рівня мови. У більшості сфер знання норвезької необхідні, і це основна перешкода, з якою стикаються українці під час пошуку роботи.
Тут усі розуміють англійську, але без знань норвезької тебе не візьмуть навіть в супермаркет
Навіть сфера клінінгу в Норвегії не дуже доступна — щоб влаштуватися в хорошу клінінгову компанію, потрібно мати спецкваліфікацію. Курс, який дає цю кваліфікацію, коштує близько 30 000 крон (3 тисяч доларів). Без кваліфікації можуть взяти хіба що покоївкою в готелі на мінімальну зарплату.
Чимало українців знайшли роботу у службах доставки. Серед іноземців існує думка, що в Норвегії можна заробити статки на рибних заводах, і при цьому, мовляв, знання норвезької не потрібне.
На рибних заводах справді добре платять (4-5 тисяч доларів на місяць), але українцю потрапити до цієї сфери практично нереально — там усе давно схоплено своїми
Ціни високі. Оренда моєї невеликої двокімнатної квартири коштує 1100 доларів на місяць (в Осло ціна однокімнатних стартує від 1500 доларів). Закупівля базових продуктів на три дні — мінімум сто доларів. Кілограм замороженого курячого філе — 30 доларів. Тому багато хто (і я зокрема) їздить за м'ясом до сусідньої Швеції, де кілограм цього філе коштує 14 доларів. І це за умови, що я не маю машини, їжджу громадським транспортом, який тут теж недешевий. Наприклад, поїздка в інше місто автобусом коштуватиме 80 доларів.
Особливості життя на хуторі
Щоб мати можливість пересуватися, ще одна українська переселенка — Олена Третяк із Харкова — змушена була придбати машину. Адже Олену з донькою-школяркою та мамою поселили в окрузі Іннландет за 500 кілометрів від Осло.
Олена Третяк за рік з нуля вивчила норвезьку до рівня В1
— Це фермерська місцевість, до найближчого міста — близько 190 кілометрів, — розповідає Олена Третяк. — Ненову машину можна купити і за тисячу доларів, автомобілі тут доступні (чого не скажеш про ціни на страховку та обслуговування).
Ми живемо на хуторі за шість кілометрів до найближчого села. Але навіть у такій начебто глушині тут обов'язково буде дитячий садок і може бути навіть початкова школа. Навіть більше — мій приклад показав, що «в глушині» можна знайти офлайн-роботу в офісі. Тут життя не зосереджене виключно у великих містах.
Будинок у норвезькому селі. Фото: Shutterstock
В Україні Олена працювала у сфері IT. У Норвегії спочатку теж ходила до інтеграційної школи, зуміла за рік з нуля вивчити норвезьку до рівня В1:
— Мова досить складна, але в школі був хороший викладач. Після школи мені пощастило знайти практику за фахом у місцевій держструктурі. Через мову спочатку було настільки складно, що я навіть плакала від розпачу — здавалося, що нічого не розумію.
Загалом була на робочій практиці близько семи місяців (насправді це були дві практики в межах різних програм, але я працювала в одній і тій самій організації). А потім змогла знайти роботу сама. Колеги з першої роботи допомогли скласти резюме. Я на той час встигла скласти мовний іспит, підтвердити свій український диплом IT-фахівця (це було зовсім не складно, тому що в Україні навчалася за болонською системою), закінчити курси підвищення кваліфікації від місцевого науково-технічного університету.
З великих міст не отримала жодної відповіді. Натомість вдалося знайти роботу системного адміністратора в компанії в нашій комуні. Через мовний бар'єр мені і зараз буває непросто, але робота подобається, до того ж я продовжую активно вивчати норвезьку.
Діти в садочках їдять сніг і бутерброди
— Доньці мову вдалося вивчити дуже швидко, бо в дитячому садочку, крім неї, не було жодного українця. До школи вона йшла вже майже вільно розмовляючи. Деякі речі в норвезьких школах і садках шокують. Якось у садку я побачила, як діти на вулиці (де було всього сім градусів тепла) разом із вихователями стоять у гумових костюмах та обливають одне одного водою.
Тут діти можуть валятися в багнюці, їсти сніг, пити з калюжі (сама це бачила!) — і їм ніхто не скаже жодного слова
Може скластися враження, що у школі вони лише грають і зовсім не навчаються, але насправді це не так. Діти багато часу проводять на вулиці (п'ятниця у них взагалі день для походу в гори за будь-якої погоди), заняття проходять в ігровій формі. Але при цьому донька у першому класі без моєї допомоги навчилася читати, писати, рахувати до ста і вже знає чимало англійських слів.
Діти розкладають сніг у стаканчики, поливають сиропом його сиропом і їдять. Фото: Олександра Мисак
Не можу сказати, що мені подобається система харчування — у садках та школах дітям дають самі бутерброди. І дорослі також постійно їх їдять. У Норвегії бутерброд — найпопулярніша страва (особливо з рибою). Ще одна національна страва — pinnekjøtt — засолені та засушені баранячі ребра на березових паличках. Тут цю страву їдять на Різдво. Популярно також ріббе — це щось на кшталт печені зі свинини. Ще на Різдво вони їдять рисову кашу з вершковим кремом, і це справді дуже смачно.
«Вони весь час усміхаються»
Норвежці люблять смачно поїсти, але ще більше — рухатися. Тут популярні велосипедні прогулянки, походи в гори. Краса навколо (здається, в Норвегії немає негарних місць) надихає, але погодні умови далеко не завжди дозволяють нею насолодитися.
Наприклад, там, де живемо ми, минулої зими було мінус 40. Кажуть, буває і мінус 50. При таких температурах фізично боляче дихати. Літо тут прохолодне — у середньому близько 13 градусів тепла. Нещодавно було 20 градусів і для місцевих це вже спека.
За словами Олени, поширена думка про те, що норвежці — одна з найщасливіших націй у світі, недалека від істини:
— Вони весь час усміхаються. Не нервують через дрібниці, не дозволяють проблемам зіпсувати настрій. Якось один чоловік з'їжджав з гори велосипедом, впав і розбив ноги. Стоїть у крові, по коліно у багнюці, і при цьому посміхається. Бачила також, як у підвалі прорвало стару трубу і норвежця в білосніжній сорочці з ніг до голови оббризкало чорною рідиною. Він стоїть весь мокрий і сміється. Всі живі, нічого страшного не сталося — то чому б не посміятися? Суть у тому, щоб не нервувати через ситуації, які не можеш змінити.
Донька Олени Третяк
Напевно, лише такий підхід може зберегти нерви коли, наприклад, стикаєшся з місцевою медициною, яка, відверто кажучи, шокує. Я вже не перший місяць безуспішно намагаюся домогтися вирішення однієї медичної проблеми. Коли сказала лікареві, що приймала препарат, який мені зовсім не допоміг, він порадив попити його ще. Домовляюсь про прийом у вузькопрофільного лікаря, а він перебуває за 200 кілометрів від нас.
Коли моя мама вивихнула палець, їй сказали у травмпункті, що він «зростеться сам», хоча палець явно став кривим
Добре хоч наш знайомий наклав бандаж — у шпиталі не зробили навіть цього. Тим не менш люди тут якимось чином примудряються жити до 80-90 років і довше. Пацієнт платить за медичні послуги до 3000 крон на рік (300 доларів). Все, що перевищує цю суму, за нього платить вже держава.
Рішення, з яким частина українських біженців не змогла змиритися
Норвезькі реалії шокують українців. Тому багато хто їде додому. Хтось не може вивчити мову, хтось — прийняти місцеві реалії та спосіб життя. Залишити Норвегію деяких спонукала також заборона на поїздки в Україну. Тепер якщо українець, який перебуває під тимчасовим захистом, навіть на один день поїде в Україну, його позбавлять соціальної підтримки, а, можливо, навіть статусу, який дозволяє перебувати в Норвегії.
Норвегія стала першою країною ЄС, яка заборонила українцям зі статусом тимчасового захисту, їздити в Україну
Щоб зменшити потік біженців, було ухвалено й інші обмеження. Наприклад, уряд перестав покривати витрати на ввезення біженцями домашніх тварин, а для біженців віком 19-24 років перестали бути безкоштовними стоматологічні послуги. Також влада повідомила про намір відправити усіх працеспроможних біженців на роботу (щоб українці працювали не менше 15 годин на тиждень). Станом на червень 2024 року в Норвегії працювало лише 11 тисяч українців.
У своїй статті для LSE EUROPP професор-дослідник Норвезького інституту міських та регіональних досліджень при Столичному університеті Осло Аадне Осланд зазначає, що основними перешкодами в інтеграції українців у Норвегії є мовний бар'єр, труднощі з підтвердженням своїх кваліфікацій, а також нерозуміння того, чи надовго вони в Норвегії і чи дозволять їм залишитися в країні після закінчення дії тимчасового захисту.
Чому діти із закордону розглядають вступ у ЗВО в Україні
Історія Валерії з Варшави
Валерія з Варшави опинилася у польській школі навесні 2022 року. Спочатку все йшло добре, але потім з’явилися проблеми з булінгом з боку однокласника:
— Коли у вересні, після канікул, довелося повертатися в цей же клас — у мене була справжня істерика: я не могла повернутися туди, де не почувалася безпечно. Мама мене підтримала і 9-й клас я закінчила дистанційно в українській школі.
Коли стало зрозуміло, що залишатися у Польщі доведеться ще принаймні на рік, Валерія вирішила продовжувати вчитися онлайн в Україні, але уже в коледжі:
— У Польщі я пробувала знайти якийсь коледж, але через незнання мови поки що не можу вчитися тут. Тому Аграрний коледж імені Даля виявився для мене ідеальним варіантом — у них є факультет ветеринарії, а це те, про що я завжди мріяла.
Валерія разом із татом-військовослужбовцем. Фото: особистий архів
Історія Анастасії з Німеччини
Анастасія (ім’я змінено) закінчила 11-й клас української школи та паралельно 10-й клас німецької гімназії.
— Чому хотіла в Україну вступати? Щоб швидше було: у Німеччині треба ще 2 або 3 роки провчитися, щоб могти вступити у виш, тож не хотіла гаяти часу, — розповідає мама дівчини.
Незважаючи на важкий навчальний рік через паралельне навчання у двох школах, дівчина вирішила скласти НМТ, щоб мати сертифікат на майбутнє. Вона не відкидає можливості навчання в українському виші онлайн — якщо такий формат навчання буде можливий:
— Поки що плануємо, що Настя продовжуватиме навчання в німецькій гімназії, але, можливо, наступного року вирішить вступати в Україну — з німецькими випускниками конкурувати за місця в німецьких ЗВО буде складно. А НМТ вона здала достатньо добре, щоб вступити в Україні. Ці результати діятимуть ще кілька років.
Історія Марини з Італії
Одинадцятикласниця Марина (ім’я змінено) переїхала з мамою до Італії зі Львова у січні 2024 року, куди виїхали з рідного Донецька у 2014-му. Через мовні бар’єри та відсутність відповідних навчальних закладів поблизу дівчина вирішила закінчити українську школу та скласти НМТ, щоб вступити в український ЗВО:
— Я просто не встигну нормально вивчити мову, щоб поступити в італійський університет. Ті діти, які приїхали на початку повномасштабки і вчилися в місцевій школі, мають більше шансів, бо тут при вступі більше цінується саме італійський шкільний атестат. А я НМТ здала добре, то чому б не спробувати вступити в Україну? Я добре малюю, хочу бути графічним дизайнером. В Україні є дуже хороші виші по цій спеціальності, будемо з мамою обдзвонювати прийомні комісії і з'ясовувати, чи можна там вчитися онлайн.
Онлайн-навчання сьогодні — чи це взагалі можливо?
Онлайн навчання в Україні було більш широким в ковідні часи і на початку повномасштабного вторгнення. Але влітку 2023 року МОН надало нові рекомендації щодо освітнього процесу у ЗВО, які спонукали виші повертатися до навчання офлайн. Тож офіційно у вищих навчальних закладах повністю онлайн навчання немає. Так, наприклад, в університеті імені Шевченка в Києві останній навчальний рік є лише офлайн-навчання. Якщо винятки і трапляються, то надзвичайно в рідкісних випадках.
Деякі університети зараз мають змішане навчання: практичні роботи та семінари відбуваються офлайн, все інше — онлайн. І з відвідуванням очних занять усе дуже строго: за пропуски студентів відраховують.
Данило виїхав з мамою у Німеччину на початку війни. На той момент він вже вчився на першому курсі в одному із ЗВО Києва. Зараз закінчує третій курс, вчиться онлайн. Протягом цих років дозволялося і сесію складати онлайн — це здебільшого були живі іспити перед камерою, часом завдання в гугл-класі. Але цього року є вимога — приїхати на сесію особисто. Для хлопця це означатиме — залишитися в Україні, бо так передбачено новим законом про мобілізацію.
Багато українських вишів перейшли на оффлайн-навчання. Фото: Shutterstock
Можливий, щоправда, варіант дистанційного (колишня заочна форма) навчання. Якщо шукати інформацію на офіційних веб-сайтах українських вишів, можна зустрітися з досить розмитими поясненнями про форми здачі екзаменів під час такого навчання. Наприклад як: «Наші студенти здають іспити онлайн або приїжджають особисто всього на 1-2 дні». Тож, щоб уточнити всі важливі деталі навчання, найкраще телефонувати напряму в прийомну комісію обраного ЗВО. Цікаво, що мало не в кожному закладі існує також телеграм-канал, на якому інформації набагато більше, ніж на офіційному сайті. Там теж можна поставити запитання щодо форм навчання та умов здачі сесій.
В українських коледжах вчитися онлайн все ще можливо — Валерія з Варшави розповідає про свій досвід:
— Ми вчимося в режимі реального часу. На 9.00 за Києвом підключаємося і відбувається звичайний урок з викладачем. Крім спеціальних предметів, маємо ще і звичайну шкільну математику, українську мову, історію тощо. Іспити — це зазвичай тестові завдання в гугл-класі або співбесіда з викладачем перед камерою.
Дівчина задоволена тим, як проходить навчання. Вважає, що вчитися, не виходячи з дому, бути на зв'язку з україномовними студентами та викладачами — дуже зручно.
Що впливає на якість онлайн-освіти і що варто врахувати при виборі форми навчання
— До переваг онлайн навчання безсумнівно відносимо зручність: ми можемо вчитися з будь-якої точки простору. До того ж, синхронне онлайн-навчання, яке описує Валерія, дає ще й момент соціалізації. Особливо коли йде робота в академічних групах на практичних заняттях. Це дуже відчувалося в перші місяці війни — навіть якщо не було можливості увімкнути камери, голосовий зв'язок давав відчуття причетності до групи, — розповідає Олеся Мороз, асистент кафедри біофізики та нейробіології ННЦ «Інститут біології та медицини» КНУ імені Шевченка.
Олеся Мороз, асистент кафедри біофізики та нейробіології ННЦ «Інститут біології та медицини» КНУ імені Шевченка. Фото: особистий архів
Інший плюс — доступність матеріалів. Викладачі можуть кидати в чат корисні посилання, робити записи занять, студенти можуть їх зберігати. Така доступність матеріалів дозволяє студенту вчитися в його темпі, повернувшись до записів і пропрацювавши їх ще раз:
— У цьому питанні офлайн навчання навіть програє: в тому випадку ми зустрілися, щось встигли зафіксувати, а щось і не до кінця зрозуміли — і все одно розійшлися на тиждень до наступної лекції.
Водночас викладачка підкреслює, що якість онлайн навчання дуже залежатиме від обраної спеціалізації: там, де є значимий практичний компонент, де важливо наживо відпрацювати певні навички — онлайн-навчання не дасть стовідсотково тих вмінь і навичок, як офлайн. Особливість онлайн-навчання ще й в тому, що воно вимагає самодисципліни та самоорганізації від студентів.
Найбільшим же мінусом онлайн формату Олеся Мороз вважає складність об’єктивної перевірки знань при низькому рівні культури доброчесності:
— Часом хтось із студентів підключався на пару, я намагалася якось взаємодіяти, ставити питання, але як би не старалася — людина не озивається. Таке враження, що телефон зам’ючений десь у кишені, а мене навіть і не чують. І на онлайн-іспиті перевірити — ця людина сама здає чи користується якимись джерелами інформації — майже нереально, на жаль. І це дуже несправедливо стосовно тих студентів, які наполегливо працюють і сумлінно вчаться.
У результаті маємо ситуацію, коли «на папері» успішність деяких студентів при онлай-навчанні зростає, але насправді рівень знань падає, і наскільки великий цей розрив — навіть неможливо виміряти. І хоча це в першу чергу питання мотивації і доброчесності студентів, але в офлайн-форматі відстежувати моменти недоброчесності і впливати на них набагато легше.
Перспективи і можливості онлайн-освіти в Україні
Враховуючи перелічені негативні фактори, не дивно, що більшість вищих навчальних закладів максимально намагаються проводити навчання в очному форматі. Звісно, із врахуванням вимог безпеки.
До того ж, враховуючи ситуацію із відключенням струму, в багатьох випадках реалізувати онлайн-навчання стане просто неможливо і усі переваги його переваги просто зникнуть через те, що немає можливості підключитися до Інтернету.
Разом з тим деякі коледжі та ЗВО, особливо перенесені із тимчасово окупованих територій, намагаючися залучити студентів, йдуть назустріч їхнім потребам та дають можливість вчитися онлайн — принаймні поки що. Що буде взимку — передбачити складно.
Серед цьогорічних нововведень — неможливість вступити без приписного свідоцтва і потрібна особиста подача документів у багатьох ЗВО — а цей момент може бути визначальним при виборі закладу освіти навіть більше, ніж власне форма навчання.
Відповідаючи на запит українських абітурієнтів, нині за кордоном виникають нові філії університетів та Центри навчання, як от Харківський національний університет імені В. Н. Каразіна на базі культурного центру GOROD у Мюнхені. Навчання тут проводиться українською мовою в очному або змішаному форматі, коли студенти слухають дистанційно лекційні курси, а на практичні заняття приїжджають на тиждень щомісяця. Зацікавлені вступники заповнюють форму реєстрації та отримують інформацію про вступ у Телеграм-чаті.
Інша можливість навчання онлайн у випадку регулярних відключень електрики — це створення повноцінних курсів (як на Cursera чи Prometeus), вважає Олеся Мороз:
— Але це величезна методична робота — не лише переробити програму під короткі відео-лекції, а ще й продумати, як сформулювати контрольні запитання, щоб унеможливити списування і водночас оцінити рівень набутих знань.
І йдеться не лише про якісні матеріали, а ще й про те, щоб їх записати і розмістити на потужному ресурсі, який витримає великий потік одночасних відвідувачів. Чи вдасться організувати повноцінне онлайн навчання в українських навчальних закладах в умовах обмеженого енергопостачання — покаже час. Тож виглядає на те, що вступникам більш надійно було б розглянути в першу чергу навчання в очному форматі. Який би варіант ви не обрали — Sestry зичать ефективного та цікавого навчання на обраній спеціальності.
<frame>Суперово піти на побачення зі собою, почитати наодинці книжку, вирушити у соло-подорож, але часом на зміну хочеться товариства. А де взяти такого, щоб не мріяти, щоб пошвидше пішов?! Знайти «свою» людину — завдання не з найпростіших. Ускладнюється воно у випадку вимушених міґранток, які часто потрапляють у зовсім нові для себе культурні середовища. Sestry.eu попросили українок поділитися своїми історіями онлайн-побачень, побудови стосунків з іноземцями. Про це ми писатимемо у циклі статей про різні країни, наша нова зупинка — довгоочікувана Іспанія.<frame>
Дисклеймер: це історії кількох десятків жінок, з якими поспілкувалися Sestry.eu. Їхній досвід є особистим. Він не може сприйматися як соціологічне дослідження щодо всіх чоловіків з країн, які згадані в циклі статей.
Мрія, що не стала реальністю
Коли ми починали писати статті про побачення українок з чоловіками з інших країн, то планували об’єднати Іспанію з Італією. Ці народи мають подібний південний темперамент: вони емоційні, пристрасні, щедрі на компліменти. Однак наші співрозмовниці наголошують: іспанці мають свої унікальні національні особливості на шлюбному ринку. Варто про них знати, якщо хочете будувати з ними стосунки.
Перше, що необхідно знати, радять українки: не вірте своїм вухам
Іспанець вже у листуванні може вас засипати компліментами, якими вас не пестити жодного разу українські чоловіки: "Eres un sueño hecho realidad," (Ти — мрія, що стала реальністю), "Eres la persona más hermosa que he conocido," (Ти — найкрасивіша людина, яку я коли-небудь знав), "Cada vez que pienso en ti, me siento más feliz" (Щоразу, коли думаю про тебе, я відчуваю більше щастя), "Eres mi inspiración y mi alegría" (Ти — моє натхнення і моя радість). Вони хочуть чути компліменти у відповідь.
— Тут, як і в Італії, сильна позиція матері, — говорить Мілана (ім’я змінено на прохання героїні — прим.ред.), — але у мене інколи складається враження, що й від партнерки вони очікують таких щедрих заохочень. Часто починають здалеку: «Як тобі в Іспанії, чи подобаються тобі іспанці, а наша їжа, а що думаєш про мене..?» Наче просять: «Матусю, похвали, який я у тебе розумний, гарний та в шапці».
Танцювати, насолоджуватись часом разом — будь ласка. Дуже люблять говорити про їжу, та їхні серця можна розтопити, смачно нагодувавши такими традиційними іспанськими стравами, як паелья, тортилья, гаспачо.
Фото: Shutterstock
Відповідальність — тільки в екстрених випадках, коли він розуміє, що саме без вас не може. Формат сайтів знайомств якраз про те, що новий свайп, і у нього буде нове знайомство. Тут дуже легко ставляться до розставань.
Іспанія, як ніжна мама, приймає своїх дітей у теплі сонячні обійми. Вона визначає ваше місце в системі та ніжно контролює кожен ваш подих. Чоловіки не дуже поспішають укладати шлюб, бо це відповідальність, якої вони б хотіли уникнути. Навіть у шлюбі вони із задоволенням будуть ділити рахунки, але на відміну від чоловіків з країн Скандинавії, не так охоче домашні обов'язки, або догляд за дітьми.
Можливо, це пояснюється дороговизною житла — шукають пояснення українки.
Іспанці можуть жити з батьками до пенсії. Спочатку через зручність, а потім — через догляд за ними
Тут нормально, що люди живуть до 90 і більше років. Молоді люди часто живуть з батьками, якщо не хочуть витрачати гроші на оренду або не можуть собі це дозволити. Орендувати кімнату в квартирі з сусідами можна, а ось знайти окрему квартиру — складно і дорого. Рівень безробіття високий, шукати нормальну роботу в деяких регіонах можна роками.
Якщо жінка має дітей, то не завжди їх прийматимуть з відкритими обіймами, хоча є й кардинально інший підхід. Люди не поспішають народжувати навіть власних дітей, віддаючи любов та турботу домашнім тваринам. Станом на 2024 рік, в Іспанії зареєстровано 7,3 мільйона дітей віком до 15 років і близько 9 мільйонів собак. Багатьох українок дивує, коли іспанці в 55+ років пишуть на сайті знайомств, що «хочуть власних дітей колись (в майбутньому)».
О, Лунін!
Українки розповідають, що іспанці можуть освідчитися у коханні, жодного разу не побачивши дівчину перед собою в реальному житті. Ніхто не знає, чи вони просто емоційно схильні до такої експресії, чи в той конкретний момент відчували саме так. Бо вже через деякий час вони зникають, наче щойно не обіцяли дівчині дістати зірку з неба. За гучними словами та обіцянками часто немає ніяких дій.
— Мій досвід каже, що іспанці дуже легко захоплюються, але потім так же блискавично втрачають інтерес до дівчини, — ділиться українка Ангеліна (ім’я змінено на прохання героїні — прим.ред.). — Вони справляють враження вічних дітей, які на питання «Як твої справи?» хочуть почути лише «Все в порядку», а не розповідь про реальні проблеми, страхи, переживання. Кілька разів експериментувала, відповідаючи на це питання розгорнуто: про пошуки житла, роботи, про ситуацію в Україні. Люди більше не виходили на розмову та зникали. Потім, заради експерименту, розповідала про щось позитивне, але важливе для мене. Тоді вони відповідали, що «прекрасно, радий за тебе!» Такі розмови їм подобаються більше.
Люблять говорити про футбол. Андрій Лунін, воротар «Реал Мадриду» зробив для формування позитивного іміджу України більше, ніж все посольство України. «Українка? О! Андрій Лунін, знаю!»
Фото: Shutterstock
Українки розповідають, що іспанські чоловіки часто в розмові кажуть, що мріють про активних жінок, які не бояться тілесності та виявляти сексуальність. Однак на практиці виходить не зовсім так. Не даремно, слово «мачо» (macho) — іспанського походження. Таким чоловікам притаманно домінувати в стосунки. Іспанцям ближча позиція, коли жінка пасивна, ніжна, поруч з якою можна відчувати себе тим самим мачо.
— Я помітила тенденцію: якщо чоловікові я цікава, він виявляє багато ініціативи, — ділиться спостереженнями Ярина, — якщо ж ні — мене часто дорікали за недостатню ініціативу. Казали, що через сильний фемінізм тут жіноча ініціатива має бути обов’язковою. Однак ці стосунки нічим добрим не закінчилися.
Іспанці не дозволяють собі переходити межу, якщо жінка не дає чіткого сигналу, що вона не проти зближення. Це пов'язано не з національними рисами характеру, а скоріше із суворим законодавством за домагання та дискримінацію. Якщо не було чітко прокомунікованої згоди, то може бути штраф чи арешт. Разом з тим, кажуть дівчата, найчастіший запит на сайтах знайомств, як і всюди, — легкі стосунки без емоційної складової.
Блакитноока блондинка і сальса в 90 років
Співрозмовниці Sestry.eu кажуть, що для України загалом тут ставляться позитивно, однак існує чимало стереотипів. Більшість — позитивні, але вони грають проти реальних жінок.
Багато разів чула, що нас вважають красивими, але холодними жінками, у порівнянні з місцевим темпераментом, — говорить Ангеліна, — ми не дуже легко зближуємося, не такі емоційні
Є й негативні стереотипи. Наприклад, що українські жінки більш залежні, легкодоступні. За житло та їжу вони робитимуть все. Як один стереотип вживається з іншим — українки не можуть пояснити. Однак зазначають, що до України тут ставляться з великою повагою та співчуттям навіть через 2,5 роки повномасштабної війни.
Світловолоса, синьоока чи зеленоока, молода, струнка, модельної зовнішності — такими уявляють собі іспанці українок.
— Блондинка — це просто фетиш тут, — говорить 45-річна українка Анна. Вона показує фото, яке зібрало 300 типових для іспанців повідомлень за день: «Як справи?». На ньому вона млосно відпочиває, напівлежачи на лавці у парку — блондинка з короткою зачіскою, з яскраво вираженими формами, з червоним манікюром, в червоній сукні. Потім заради експерименту розмістила звичайне стандартне фото і отримала 3-4 повідомлення на день.
Іспанці бачать красу іншого типу, однак в українках шукають ту, яку уявляють стереотипно. Якщо жінка не підходить під це уявлення — засмучуються.
Фото: Shutterstock
— Мене кілька разів іспанці просили знайомити з неодруженими подругами, — каже Ярина (імя змінено на прохання героїні — прим.ред.), — коли показувала фото, то чула: «Ууу, то вона… звичайна», і абсолютно ніякої зацікавленості. Однак, коли доходило для реальних знайомств, то за 2,5 року всі мої знайомі українки, які хотіли побудувати стосунки з іспанцями, віком від 25 до 75 років — всі вже в парах. Хоча не всі шукали тривалих стосунків, але є й щасливі шлюби. Тільки в них є одна особливість — там дуже зрілі самостійні жінки, які ведуть бізнес, мають роботу. Іспанцям з такими комфортно.
Сама Ярина на сайтах знайомств з 2005 року — і в Україні, і в Іспанії. Її тато давно живе в Іспанії, тож вона була там багато разів, однак чоловіка знайшла після переїзду у 2022 році через війну.
— Мені 42 роки, вага понад 100 кг, дітей немає. Майже рік в стосунках з чоловіком мрії. Він старший на 15 років, але чудово виглядає, та й загалом перевершив усі мої найсміливіші мрії. В Іспанії я зареєструвалася в Тіндері, бо не вистачало знайомих для спілкування. Загалом Тіндер у всіх країнах однаковий — це справжня лотерея. У Facebook-знайомствах чоловіки виявилися більш цікавими, а спілкування — більш змістовним. З моїм коханим я познайомилася випадково, коли вже не шукала стосунків чи кохання. Я просто гортала профілі, лайкнула, навіть не вдивляючись. Коли почалося спілкування, воно одразу стало дуже приємним. Досі я перебуваю в приємному шоці від наших стосунків та спільного життя.
Втім до цього Ярина мала багато негативного досвіду. Найгірше побачення сталося, коли іспанець забрав її на машині і довго шукав паркування в центрі. Вони зайшли до першої-ліпшої кафешки, де хлопець запитав, чи є в неї гроші на каву. Посеред розмови він встав і вийшов. Вона подумала, що щось не зрозуміла, заплатила за каву, вийшла, а його і машини вже не було.
Інший випадок: чудове спілкування в Інтернеті, чоловік мав приїхати з іншого міста, вона купила квитки на шоу фонтанів, готувалася, чепурилася. За годину до зустрічі він написав, що його збив мотоцикл, а потім заблокував її скрізь
Ярина підтверджує, що іспанці дуже емоційні. Якось її залицяльник, який не зміг приїхати на побачення через справи, розплакався через це.
— Чоловічих істерик тут я бачила більше, ніж за все життя в Україні, — каже жінка, — мені писали різні чоловіки. Хочу сказати, що іспанці з віком стають кращими. Молоді хлопці схожі на примхливих принцес. Старші вже більш стабільні та надійні.
На її думку в Іспанії існує демократичне ставлення до зовнішності, наявності дітей, а особливо — до віку. На заняттях з сальси можна зустріти навіть 92-річних сеньйор. В суспільстві транслюється, що право на особисте щастя і кохання мають усі.
* Бонус — в останній статті циклу (Польща) будуть поради, які гарантовано допоможуть знайти вам партнера — в Україні, чи за кордоном, завдяки сервісам онлайн-знайомств. Тож підпишіться на наші соцмережі, щоб не пропустити статті циклу: Facebook, Instagram, Telegram. У попередніх матеріалах ми розповідали про Німеччину, Францію, Швецію і Фінляндію, Швейцарію, Британію та Ірландію. Наступного тижня наш цикл винятково змінить день виходу нового матеріалу та авторку, тож стежте за публікаціями.
Ми тут, щоб слухати та співпрацювати з нашою громадою. Зверніться до наших редакторів, якщо у вас є якісь питання, пропозиції чи цікаві ідеї для статей.